Živimo u svijetu u kojem, sve više, ništa nema smisla.
Događanja dolaze i odlaze kao valovi vrućice
ostavljajući nas zbunjene i nesigurne.
Oni koji su na vlasti pričaju priče koje nam olakšavaju
razumijevanje složene stvarnosti. –A te priče su sve neuvjerljivije i šuplje.
Žao mi je, izgubljen sam...
Ovaj film govori o tome kako su te priče prestale imati smisla
i kako je to nas, na Zapadu, dovelo do toga da smo postali opasna
i destruktivna sila u svijetu.
Priča ispričana kroz prizmu zemlje koja je u središtu svijeta. Afganistan.
Tko si ti?
Helmand provincija, Afganistan, 1953.
istovremeno u Londonu
Ukrajina 1989.
Rijad, Saudijska Arabija, 1974.
Wall Street, New York, 1993.
Planet Solaris
GORKO JEZERO
Aerodrom Lashkar gah, 1946.
U 1946, američki inženjeri, zajedno sa svojim ženama i obiteljima
počeli su stizati na prašnjavu pistu u Helmandu –U južnom Afganistanu.
Radili su za najveću građevinsku tvrtku u svijetu po imenu Morrison Knudsen.
Kralja Afganistana ih je angažirao
za izgradnju ogromnog planiranog novog svijeta -
kompleks brana, kanala, puteva, pa čak i novi uzorni grad.
Kraljev je cilj bio da zauzda moć velike rijeke Helmand
i transformira zemlju u moderno društvo - baš kao na Zapadu.
Morrison-Knudsen predstavlja Azijsko kraljevstvo Afganistana locirano je
Približno 16.000 km od bilo koje obale Sjedinjenih Država.
Skoro točno na suprotnoj strani Zemlje, zapadno od Kine iza Himalaja.
To je zemlja bez izlaza na more, koja na sjeveru graniči sa SSSR-om,
na istoku sa Pakistanom, a na zapadu sa Iranom.
Kraljev se zvao Zahir Shah i često je posjećivao gradilišta.
Afganistan je bila vrlo konzervativna zemlja
i on je bio odlučan da će je modernizira.
Kralj pokušao u Helmandu pokušao stvoriti kopiju
onoga što je predsjednik Roosevelt učinio 1930. u Americi.
I tvrtka koju je unajmio - Morrison Knudsen - radila je tada za Roosevelta,
gradeći novi svijet brana i elektrana diljem Amerike.
Sada će učiniti isto za Afganistan.
Inženjeri i njihove obitelji živjeli su u kompleksu kuća
oko kraljevske palače u Helmandu.
Lokacija je postala poznata kao "Mala Amerika".
Imate li sve što je potrebno?
Mnogo toga je unaokolo. Tu leži mrtav pobunjenik.
Čovjek u ranim dvadesetim godinama.
Hajde, idemo. Idemo.
Afganistanska verzija engleske serije "The Thick of It" (politička satira)
OK, ja ću te slijediti. Idi naprijed. –OK.
Dobro jutro. –Ustani.
Kako ste? -Dobro, hvala. –Jako dobro. –Kako su vaše obitelji?
Što je potrebno kako bi zaustavili borbe?
Koliko dugo ste bili s talibanima, ako smijem pitati?
Zbirka biometrijskih podataka po afganistanskim selima.
Scann mrežnice
Chris, Što se događa?
OK! –Izgledaš jezivo izbliza.
Pomalo jezivo i iz daljine! –Da, istina. –Što se događa? Kako se osjećaš?
Sada se osjećam prilično dobro. –Ovo je bio uzbudljiv dan. –Da, sve to ubijanje.
Danas, samo da se zna,
napravili smo protivno naredbi i pucali smo bez obzira na naredbu.
Ubili smo dosta ljudi. 24 neodobrenih ispaljivanja.
24 neodobrenih minobacačkih granata. –To je oko 18 tona smrti.
Da. Da. –Jebote, izgleda gotovo kao tulum.
Sve što bih htio reći... U stvari imam nešto za reći. –Da čujemo.
Volim jebene Marince. –Znam da mnogi od vas... -Snimili smo kako to pričaš!
Znam... znam da mnogi od vas nisu, ali ono što smo učinili danas...
Tako je, treba nam još rođenih ubojica poput tebe.
O da, svi smo mi rođeni ubojice.
Na kraju Drugog svjetskog rata, predsjednik Roosevelt otputovao je
do Velikog gorkog jezera usred Sueskog kanala.
Istovremeno je poslao američki ratni brod
po kralja Saudijske Arabije, Kralja Abdulaziza.
Sastanak kralja i predsjednika će imati ogromne i katastrofalne posljedice
po Zapad, a na čudan način, i za Afganistan.
Roosevelt je već umirao, ali u zadnjih 13 godina
je iskoristio svoju moć kako bi u epskim razmjerima promijenio svijet.
Nakon pada burze na Wall Streetu i Velike depresije nakon toga,
Roosevelt je preuzeo vodstvo.
Odobrio je zakone kojim su velike banke raščlanjene
kako nikada više ne bi mogle izmaknuti kontroli.
I obnovio je Ameriku serijom ogromnih brana
koje su donijele struju i posao milijunima ljudi.
Planirao je i vodio svjetski rat protiv Njemačke i Japana.
Dok je Roosevelt sjedio i čekao Abdulaziza,
Nitko nije mogao ni zamisliti posljedice ovog sastanka.
Jer ovaj sastanak će osloboditi sile koje će u budućnosti
potkopati sve ono zbog čega se Roosevelt trudio -
njegovu vjeru da političari trebaju iskoristiti svoju moć planski,
kako bi promijenili svijet.
Kralj dolazi na brod u pratnji zaštitara.
Roosevelt je znao da Amerika treba naftu kako bi zadržala svoju moć.
I htio je s kraljem skovati savez koji bi jamčio
da nepregledna saudijska naftna polja ostanu pod američkom kontrolom.
Razgovarajući, njih su dvojica stvorila temelje saveza
koji traje do današnjih dana.
Amerika će dobiti naftu, a zauzvrat će Saudijskoj Arabiji
dati bogatstvo i sigurnost.
Ali kralj je bio svjestan rizika koje nosi otvaranje zemlje
utjecaju modernog Zapada. –U pregovorima koji su uslijedili, postavio je uvjet.
"Uzeti ćemo vašu tehnologiju i novac", rekao je -
"ali našu vjeru morate ostaviti na miru."
Saudijska vjera je Vehabizam
To je radikalni, nasilan i ekstremno puritanski oblik Islama,
a Vehabisti među beduinima mrzili su moderni svijet.
Vehabizam je dio većeg pokreta unutar Islama
koji je razvijen kao reakcija na uspon europskih carstava.
Drugi takav pokret bio je Deobandi u Indiji.
Svi su oni bili uvjereni da moderni imperijalizam kvari
pravu prirodu islama i zagovarali su povratak svijetu
baziranom na originalnim učenjima islamskih tekstova.
Abdulaziz je iskoristio tu silu 1920., kako bi došao na vlast.
No time je otvorio vrata na nečemu što se nije htjelo zaustaviti.
Vehabije su htjeli stvoriti kalifat od cijelog arapskog svijeta -
a kako bi ih zaustavio, Abdulaziz ih je 1929. strijeljao.
Okrutno je poubijao ratnike koji su ga doveli na vlast.
Ali je njihova vjera - nasilan, nepopustljiv i iznad svega
zastarjeli oblik Islama - ostala u srcu Saudijskog društva.
Sporazum je postignut tog dana na Velikom gorkom jezeru.
Dogovoreno je da će Amerika dobiti naftu, ali će i štititi Vehabizam -
silu koja je imala vlastite globalne ambicije.
Ambicije vrlo različite od onih koje je imao SAD.
Ahmad Shah Massoud je bio velika nada za budućnost Afganistana
No 2001. ga je ubio Osama Bin Laden
Massoud je postao narodni heroj.
Tko je "turbanac" na prijestolju? –Misliš Khasi?
To je Randy Lal. –Tko? –Randy Lal, Khasi od Kalabara.
Kako znate da je?
Kako mogu znati da je što? -Randy.
To mu je ime! Ahaa! –Vrlo je zgodan, zar ne?
Najbogatiji i najutjecajniji radža u sjevernoj Indiji.
Osmjehnuo nam se. -Osmjehni se i ti njemu.
Ne trebate ludovati. –Oče, tko su ti ljudi?
To je, sunce moje, Sir Sidney Rough Diamond
Britanski guverner, bez čije dobronamjerne vlade i
mudrog vodstva bi nam bilo bolje.
Kraljevska palača, Helmand, 1955.
Do sredine 1950. američki inženjeri su izgradili
ogromne brane koje su, po njima, trebale stvoriti
"čudesni svijet vegetacije i sile" u Helmandu.
Međutim, projekt je zapao u probleme i počeo je gubiti svoju nevinost.
Završetak velikih brana je imao neočekivanu posljedicu.
Podigla se razina podzemnih voda koje su do površine donijele sol.
Biljka koja je izvrsno uspijevala na ovoj novoj zemlji bio je mak.
Neki od voditelja projekta su htjeli zaustaviti gradnju.
No američka vlada se umiješala i inzistirela da se mora nastaviti
zbog brana koje su postale ključna stvar u borbi protiv Sovjetskog Saveza.
Sudionici Hladnog rata počeli su se nadmetati većim i boljim
ponudama Afganistanu kako modernizirati zemlju.
Afganistanski političari su to bezobzirno iskorištavali.
Premijer Mohammed Daoud je putovao svijetom i
zemlje poput Rusije, Amerike i Kine međusobno manipulirao jedne protiv drugih.
Daoud je htio iskoristiti modernizaciju kako bi učvrstio svoju moć.
Afganistan je bila iscjepkana zemlja.
Vlast je bila podijeljena između etničkih skupina i plemena.
Daoud je Paštun i shvatio je kako bi projekt brana u Helmandu
mogao iskoristiti za konsolidaciju Paštunske vlasti nad cijelom zemljom
Nagovorio je Amerikance da projekt bude još grandiozniji,
da bude čudo društvenog inženjeringa.
Tisuće nomadskih Paštuna,
koji su provodili živote lutajući uz granicu s Pakistanom
bili bi naseljeni na nove plodne površine nastale uz brane.
Daoud je to predstavio kao još jedan nevini aspekt modernizacije,
a Amerikanci su rado pristali.
Nisu bili svjesni da su time ne znajući uvučeni u afganistansku borbu za vlast.
Ne samo daje Daoud povećavao moć Paštuna, nego je i sijao sjeme gorkog suparništva
u podjeli i vlasništvu nad zemljom u Helmandu.
Spa i kozmetički salon, Zračna baza Bagram, 2005.
Motorizirana pratnja s predsjednikom Karzaijem
1964. u Kraljevini Saudijskoj Arabiji
novac sa zapada je navirao kupujući naftu,
kao i britanski biznismeni
koji su htjeli vratiti dio tog novca.
Britanski odbor za trgovinu, u brošuri, koju daje britanskim poslovnih ljudima,
pokušava biti od pomoći, ali evo što piše o arapskom vremenu,
a to je samo jedan primjer:
Zalazak sunca se uzima kao nula, kada se satovi pomiču na 12.
Ako je poslovni sastanak zakazan npr. za "dva uvečer",
to znači da sastanak počinje dva sata nakon zalaska sunca.
Ako je u "pet ujutro", u stvari je sedam sati prije zalaska sunca.
Važno je zapamtiti da se zalazak sunca tumači kao ponoć.
Vrijeme izlaska sunca je nebitno."
Ne znam za vas, ali znam da je vrijeme sunca oko šest sati,
plus pet... drugim riječima, 11 sati, bilo jutro ili večer.
Ali koja od te dvije stvari? -Znam da je u 11.
Ali mora postojati neka veza sa dijelom dana. –Da. -Kako vi, kao poslovni čovjek,
dogovarate sastanak? –Obično ih ugovaram po svojem satu.
Osobno ih pitam da li se ravnaju po arapskom vremenu,
sunčevom vremenu ili GMT+3. Obično odaberu posljednje dvoje.
Zamolim ih da mi definiraju vrijeme kao GMT+3.
Solarno vrijeme je oko šest sati kasnije. –Šest sati kasnije?
Šest sati plus pet, jedan sat gore ili dolje. –Znate li koliko je sada sati?
Zapravo, ne! –Godine 1965. kralj Faisal je postao novi vođa Saudijske Arabije.
Faisal je odlučio modernizirati zemlju.
Stvorio je birokraciju i sustav socijalne zaštite po uzoru na Zapadu.
Po prvi put je dozvolio i televiziju.
No suočio se sa dvije prijetnje. –Jedan je od vjerskih vođa unutar Saudijske Arabije.
Vehabista, koji su njegovu obitelj doveli na vlast i
učinili njegovu vladavinu legitimnom.
Bili sumnjičavi prema svakoj ideji modernizacije Saudijskog društva.
Faisal je također suočen sa opasnošću iz inozemstva -
prijetnjom komunizma, koji se širio diljem arapskog svijeta.
Njegovo rješenje je bilo jednostavno.
Faisal je odlučio iskoristiti vjerske vođe i njihova
konzervativna uvjerenja, kao protutežu komunizmu.
A znao da je da će im time odvratiti pažnju od unutarnje politike.
Faisal je upotrijebio novac od nafte
kako bi širom islamskog svijeta izgradio stotine škola i instituta -
neke čak u Pakistanu. Njihov zadatak bio je širenje
vehabističkih ideja koje bi pretvorile Islam u silu
dovoljno jaku da dominira nad komunizmom.
Faisal je time usmjerio opasan i nestabilni
fanatizam iz središta Saudijskog društva
prema van, izvan granica Saudijske Arabije.
Bio je to nemilosrdan način stvaranja stabilnosti u vlastitoj zemlji.
Amerika je prešutno odobravala, s obzirom da je to vidjela
kao dio globalne borbe protiv komunizma.
No 1966. Faisal je Americi pokazao prvi nagovještaj koliko
Saudijska Arabija može biti neobuzdan saveznik.
Otišao je u New York –I javno napao američku podršku Izraelu.
Izazvao je ogorčenje i bijes.
Zato jer, na žalost, Židovi diljem svijeta podržavaju Izrael.
Pružaju pomoć Izraelu, a u našoj sadašnjoj situaciji,
svakoga tko daje podršku našem neprijatelju,
vidimo kao našeg neprijatelja.
Iznajmio bih stroj za fotokopiranje. –OK. -Na tri mjeseca. –U redu.
Možda na šest mjeseci. -Dobro, zašto ne?
Ako želite na jednu godinu?
Od vas trebam uvjete i koliko će to koštati.
Imate li dovoljno onih... tonera i razvijača?
Želimo da ga održavate i servisirate. OK?
Gospodine, kupujemo papir i boju od njih, je li to u redu?
Da. Možete li mi reći cijenu za tri mjeseca, možda šest?
Ugovor mora biti najmanje tri mjeseca. –OK.
500 $ mjesečno. 500 $ mjesečno. -Mjesečno?
Vrlo skupo. -To je vrlo skupo. –Ako želite, možete donijeti papire ovdje
ostavite ovdje, a ja ću kopirati za vas.
Ne, ne, kopirku želimo ponijeti sa sobom.
Ekselencijo, vaša prisutnost obogaćuje moj skromni dom.
Neka dobrodušnost boga Šive blagoslovi vaš dom. –I vaš.
I neka njegova mudrost donese uspjeh vašim projektima. –I vašim.
I njegov sjaj neka osvjetljava vaš život. –I vaš.
Da li ikada... -Stvarno me ljuti. –Jeste li ikada frustrirani i možda, mislim...
Govorili ste o korupciji i u prošlosti ste svakako
zauzimali stroge stavove prema korumpiranim dužnosnicima.
No većina njih je i dalje na svojim radnim mjestima, nisu poslušali vaše naredbe.
Ne, svi su napustili svoja radnih mjesta. –Sigurno.
Od njih 28, koje ste otpustili u posljednjih nekoliko dana,
19 ih je još uvijek na svom radnom mjestu.
Nije istina. Svi su otišli. –Svi su otišli.
OK. -Definitivno. Definitivno. –Znači, uvjereni ste da vaša moć raste
u smislu da možete provesti svoje ideje i da možete
biti sigurni da se vaša naređenja izvršavaju.
Ja... ja gradim novu administraciju u Afganistanu.
Gradim jednostavnu, učinkovitu administraciju.
Odbij! Odbij! Odjebi! –Makni mi se s puta. Odjebi odavde!
Prije neki dan, prijateljica iz emisije Blue Peter, Angela Mulliner,
pozvala da joj pomognem dotjerati pse sa vrlo gustom dlakom,
par Afganistanskih hrtova.
Ovo mjesto je u redu. –Za četkanje psa takve veličine treba puno prostora
pa smo izabrali park. –Njihova imena su Kingsley i Cleo, prvo ćemo Clea.
Koliko često se to treba raditi? –Vrlo često. -O, Bože.
Nemoj sjediti, Cleo. Dobra curica.
Angela i ja bi htjeli da psi izgledaju što je moguće bolje
jer imamo za njih poseban zadatak. –Idemo u shopping centar
gdje moramo biti do 12 sati. –Idemo! -Hajde.
Vrlo smo ponosni na Kingsleyja i Clea, jer su pozvani da budu dio počasne straže.
Afganistanski Hrtovi će pozdraviti svog kralja, jer
kralj Afganistana prvi puta dolazi u London.
20ak članova Južne udruge Afganistanskih hrtova
doveli su svoje pse da, stoje uz rutu.
Ima Afganistanaca raznih boja i veličina.
Kada mu je Kraljica ukazala na nas
kralj Afganistana izgledao je radostan što nas vidi.
Po prvi put u životu
britanski Afganistanski Hrtovi vide ljude iz svoje zemlje
jer je u kraljičinoj pratnji
bilo više ljudi sa afganistanskog kraljevskog dvora.
Međutim, uređeni svijet, kojim su vladali kraljevi i kraljice
a psi bili poslušni, uskoro će propasti. 1971., kralj Afganistana
prvi je put došao u službenu posjetu Velikoj Britaniji,
koja mu je bila i zadnja, jer je njegov ambiciozni premijer Mohammed Daoud
već kovao planove protiv njega. 1973. Daoud je državnim udarom preuzeo vlast.
Afganistan je proglašen Republikom, ali kralj je protjeran.
Dva mjeseca kasnije Egipat je napao Izrael čime je počeo rat na Bliskom istoku.
U početku se činilo da će Izrael biti poražen.
Međutim, američka vlada im je poslala pomoć, avioni su
donijeli velike količine oružja, kako bi pomogli Izraelu.
Izrael je pokrenuo protunapad i Arapi su bili suočeni s katastrofom.
Ali pomoć im je stigla od Saudijske Arabije,
budući da je kralj Faisal shvatio da njegova zemlja
ima oružje kojim može zaustaviti Izrael.
Preko noći Faisal je podigao cijene nafte za pet puta i zaprijetio potpunim embargom
ako Amerika ne prisili Izrael na povlačenje.
Taktika je upalila. Dogovoreno je primirje.
A svi su shvatili da se odnos snaga u svijetu odjednom promijenio.
Želimo da se izraelske snage u potpunosti povuku sa okupiranih arapskih područja
pa ćete dobiti naftu po istoj stopi kao u rujnu 1973.
Je li to bezuvjetan zahtjev ili samo polazna točka za pregovore?
Definitivno. Definitivno. –Nećemo odustati ni centimetra od tih teritorija.
Ne znači li ovo novo, drastično poskupljenje nafte
promjenu u ravnoteži snaga između zemalja u razvoju, poput vas, proizvođača
i nas, razvijenih industrijaliziranih zemalja? –Da, znači baš to.
A što mislite da će biti posljedica toga? –Novi oblik odnosa između zemalja.
Morati ćete se prilagoditi novim okolnostima
sjesti i ozbiljno razgovarati s nama o ovom novom dobu.
Kada je Saudijska Arabija povećala cijena nafte,
učinili su to da bi promijenili političku ravnotežu snaga u svijetu.
Ali to je imalo još jedan neočekivani učinak,
jer je omogućilo ljudima koji su vodili banke i financijski sustav
u Americi i Velikoj Britaniji, da se oslobode od političke kontrole.
Milijarde dolara su navrle sa zapada u Saudijsku Arabiju.
sa kojima Saudijci nisu znali što napraviti
pa su novac dali zapadnim bankama za ulaganja.
Banke su tada donijele presudnu odluku -
velik dio tog novca su držali van kontrole vlade SAD-a
i to je postalo ogromno bogatstvo pod nazivom "petrodolari",
kojima su se obavljali zajmovi i trgovina širom svijeta, bez političke kontrole.
Dok su se zapadni političari borili sa ekonomskim i
socijalnim kaosom nastalim zbog povećanja cijena nafte,
njihovi bankari su gradili novi globalni financijski sustav
baziran na reciklaži Saudijskih milijardi.
Banke su ponovno postale bogate i moćne.
Zna li gdje su talibani? –Najveće sklonište talibana...
Marjah? -Marjah. –Kaže da su talibani u Marjahu.
Aha. Marjah. Marjah.
Koriste njegovo...
Assalamu Alaikum. -Assalamu Alaikum. –OK, sada smo u Hushal Kalay?
Je li to Kushal Kalay? Kako se zove ovo selo?
Ovo je rub Kushal Kalayja. –Talibani su otišli ili su još u Kushal Kalayu?
OK. Gdje... tiho!
Gdje je vidio talibane? Gdje?
Naravno, naravno.
Koliko daleko?
Talibani ovdje?
Tamo, tamo, tamo! Vrlo dobro, gospodine!
Ovaj čovjek kažu da su to talibani. –Da. Dva muškarca.
Da, tamo. –Talibani, da?
Afganistan, 1977.
Dok su zapadne zemlje u 70ima ekonomski kolabirale,
studenti iz Europe i Amerike bježali su od ekonomskog kaosa.
Stigli su u Afganistan, zemlju snova. –Različit, a nevin svijet
bez korupcije u politici i bankarstvu kao na zapadu.
Onda vidite nekog Afganistanca koji pospano doluta iz pustinje,
jedva te pogleda i nastavi dalje. –Dođe ti da ga pitaš:
"Od kuda dolaziš? Kuda ideš?" A on samo da nestane u daljini, svojim putem.
Putnik je osoba koja prolazi kroz zemlju na vlastitu inicijativu,
sa porivom da nešto nauči, da spozna nešto više od površnog.
Za mene su Afganistanci bili nekkave drvene figurice
koje sam vidio u knjizi o Indiji. –Istina o Afganistancima je mnogo više od toga,
njihova snaga karaktera koja se vidi čak i u najjednostavnijim stvarima koje rade.
Ovo je dug kaput. Za muškarce.
Generacijama. Prenosi se s majke na kćer. –Oposum.
Ovo je od antilope. –Pogledajte ovaj kaput.
Sveučilište u Kabulu
Ali Afganistanski studenti su i dalje vjerovali u revoluciju.
1960. mnogo je studenata sa Sveučilišta u Kabulu poslano na američka sveučilišta.
Kao dio projekta modernizacije. –A natrag su donijeli radikalne ideje
američkih studenata Ijevičara.
Po povratku u Kabul te su ideje pomiješane s drugim
Ijevičarskim teorijama koje su afganistanski studenti
pronašli u loše prevedenim ruskim knjigama o marksizmu.
1978. odlučili su se na revoluciju.
Jedan od vođa je bio Hafizullah Amin
i nakon revolucije zapovjedio je da se snimi film o njegovoj ulozi u revoluciji.
Amin je u filmu glumio samog sebe.
Prizor prikazuje policiju kako dolaze u kuću da ga uhite.
On pokušava sakriti neke tajne dokumente.
Međutim, policija ga odvede u zatvor, daleko od njegove žene i kćeri.
Evo nešto novca.
Amin tada se prikazuje kako iz zatvorske ćelije vodi revoluciju.
I kako se vozi na tenku prema predsjedničkoj palači.
Tenkovi lojalni mladim oficirima komunističke vojske
sada čuvaju palaču iz koje je vladao predsjednik Daoud.
On i njegova obitelj, uključujući unuke,
ubijeni su nakon što su stražari izgubili hrabru bitku pokušavajući ga obraniti.
Muškarci iz različitih plemena ove nerazvijene zemlje
navalili su na onesposobljene tenkove.
Izgledaju zadovoljno zbog rušenja feudalnog režima.
Revolucionari su pripremili konferenciju za tisak.
Najavljeno je da će Amin biti ministar vanjskih poslova.
A predsjednik revolucionarnog vijeća bio je drugi bivši student, Mohammed Taraki.
Odnosi naše zemlje sa drugima, uključujući i SSSR
i susjedne zemlje će biti mirni,
ali će ovisiti o tome koliko će podržati našu vladu,
politički i ekonomski. –Gospodine predsjedniče, da li to znači
da ćete se strogo držati politike nesvrstavanja? –Točno tako.
Cilj revolucije je bio stvoriti novi Afganistan, a u Kabulu su
organizirane parade koje su slavile ovu radikalnu viziju.
Jedan od glavnih ciljeva je bila pravedna raspodjela zemljišta
kako bi se riješili feudalnog sustava zemljoposjednika i seljaka.
Svaki poljoprivrednik će moći posjedovati komad zemlje.
Mladi revolucionari iz Kabula snimani su u ruralnim područjima,
kako rade nove izmjere parcela, i snimke zahvalnih seljaka
kako Ijube svoje potvrde o vlasništvu zemlje.
Ali u stvarnosti, zemljišne reforme siju sjeme gorke borbe u Helmandu.
Problemi započeti 1960. sa reformama Predsjednika Daouda sada su pogoršani.
Kako su zemlja dijeljena,
obitelji su se međusobno optuživale za krađu najbolje zemlje.
Razne vrste mržnje i rivaliteta pojavile
su se u afganistanskom ruralnom društvu, rivalstva
koja su okrenula selo protiv drugog sela i pleme protiv plemena.
A u Kabulu, revolucionari su početi mrziti jedni druge.
Hafizullah Amin je odlučio da on treba biti glavni,
pa je naručio ubojstvo svog suparnika Tarakija. –Tarakija su ugušili jastukom.
Amin je naredilo da se svakog tko se protivi reformama baci u zatvor ili ubije.
U Helmandu, 100 političkih zatvorenika su ukrcali u zrakoplov
i srušili u veliko jezero, stvoreno uz američku branu.
Sovjetski lideri u Moskvi užasnuli su se kako Afganistan propada
i odlučili su intervenirati.
Nazvali su Amina da ga obavijeste kako će poslati ruske vojnike
da pomognu njegovoj revoluciji
Krajem 1979. godine, vojska je počela stizati u zračnu luku u Kabulu.
Rusi nisu rekli Aminu da vojnici imaju zadatak ubiti ga.
PRVI POKUŠAJ
Rusi su postavili snajperistu uz jednu od glavnih prometnica u Kabulu
ali Aminov auto je vozio prebrzo, pa je snajperist promašio.
DRUGI POKUŠAJ
Pokušali su ponovno. –Ovaj put su stavili otrov u Aminovu limenku Pepsija
u predsjedničkoj palači –Ali Aminov nećak je popio Pepsi i umro.
I on je umro.
TREĆI POKUŠAJ
Amin je pripremio gozbu u palači izvan Kabula.
Sovjeti su prokrijumčarili kuhara koji je otrovao hranu. –Ovaj put su uspjeli -
Amin i svi gosti su pali na pod i uvijali se u boli.
Afganistanski sluge su pozvali pomoć,
stigla su dva ruska liječnika, koji nisu ništa znali o zavjeri.
Ispumpali su Aminu želudac i oživili ga.
Na kraju su ruski vojnici napali palaču i bacili bombu na Amina, te ga upucali.
Neredi nakon što su Amerikanci slučajno bombardirali
afganistansko selo zbog netočnih podataka
4. studeni 1980.
Ronald Reagan je izabran za predsjednika
Ne mogu biti sretniji. A danas sam posebno sretan. –Zašto?
Jučer smo imali vrlo dobre izbore a ljudi su u velikom broju izašli na glasanje.
Glasali su za novog predsjednika, koji je izbor naroda.
To je demokracija na djelu. –Jako sam ponosan na stanovništvo SAD.
Oduševljen sam. –Vjerujem da će tržište ojačati i svi će biti sretni,
gospodarstvo će se poboljšati, međunarodni odnosi će biti mnogo stabilniji.
Radio sam puno na ovim izborima, kao i svi moji prijatelji.
Vrlo sam uzbuđen zbog toga.
Uvijek sam glasao za demokrate.
Vremena se mijenjaju, a ja više nisam dijete,
morao sam nešto promijeniti i promijenio sam. –Pravi čovjek je pobijedio.
Predsjednik Reagan je pojednostavio sve u Americi. –Deset godina zemlju su pustošili
valovi gospodarskog i socijalnog kaosa.
Reagan je preuzeo je na sebe da zemlji vrati smisao.
Od svih je problema, čak i najsloženijih, stvorio ohrabrujuće moralne basne.
A svijet je vidio kao mjesto u kojem se dobrota može
neko vrijeme mučiti u borbi protiv zla,
no u konačnici će dobrota i nevinost uvijek pobijediti.
U našoj je moći, da svijet ponovo pokrenemo od početka.
To je bila vizija svijeta koja je u sljedećih 20 godina
došla do toga da vlada svima nama na zapadu, lijeve i desne.
Sukobi koji u prošlosti tretirani kao interne političke borbe drugih
zemalja su redefinirani. Proglašeni su borbom protiv
mračnih, demonskih sila koje prijete nevinim ljudima.
A uloga nas, dobrih ljudi sa Zapada, je da interveniramo i spasimo te nevine ljude.
Jedno od mjesta gdje je taj san započeo je Afganistan.
Američki je već pomagala pobunjenicima
koji su se borili protiv Rusa, ali je Reagan pomoć znatno povećao
i napravio Afganistan simbolom svoje vizije.
Afganistanskim borcima za slobodu je čak i posvetio space shuttle.
Kao što space shuttle Columbia predstavlja ljudsku potragu
u znanosti i tehnologiji, tako i borba Afganistanaca
predstavlja borbu cijelog čovječanstva u potrazi za slobodom.
U ime američkog naroda posvećujem
22. ožujka, lansiranje space shuttla Columbia –Afganistanskom narodu.
Od samog početka bila je prisutna opasna i destruktivna sila u srcu ovog projekta.
To je zato što je Reaganov partner
u borbi za slobodu Afganistana bila Saudijska Arabija.
Saudijske obavještajne službe surađivale su s CIA-om u slanju
oružja i novca afganistanskim pobunjenicima.
Izgledalo je da Saudijci to rade samo kao bratsku pomoć muslimanima
u borbi protiv komunista. –Ali koristili su to i kako bi proširili opasnu vrstu
fundamentalizma iz srca svojeg društvu.
1979., grupa saudijskih radikala zauzela je Veliku džamiju u Meki.
Dva tjedna su se vlasti borile s pobunjenicima.
Otkriveno je da je većina napadača podučavana od strane
najviših vjerski vođa u zemlji.
Vladajuća obitelj je shvatila koliko je u stvari slab stisak njihove moći.
Radi toga su, osim slanja novca i oružja,
poticali mlade radikale na odlazak u borbu u Afganistan.
Jedan od njih bio je mladi Osama bin Laden.
Cilj je bio da se preusmjeri bijes radikala u Afganistan.
Tako je sa oružjem u Afganistan došla i pesimistična
i netolerantna verzija islama, Vehabizam.
U početku su ove ideje imale malo utjecaja u Afganistanu,
ali na kraju su prihvaćene i izrasle u mračnu i nasilnu snagu
koji je bila u potpunoj suprotnosti sa Reaganove vizijom slobode.
U početku nitko nije znao kome treba dati oružje,
pa je u Afganistan pošla neobična skupina avanturista u istragu.
Jedna od prvih bila je poznata Teksašanka Joanne Herring.
Kada sam bila u Afganistanu - a ne znam ni kako sam ušla u zemlju -
Pakistanski predsjednik me avionom doveo do granice,
do ničije zemlje, koju su mudro stvorili Britanci između Afganistana i Pakistana.
Tu smo se ukrcali u kamion, obukla sam mušku odjeću
i odvezli smo se.
Došli smo do nekih logora tu su bili ti tipovi
s bradama i turbanima... odjeveni u krpe.
Nisu imali ništa. –Enfield puške iz 1918.
Stajali su tamo i vikali: "Do zadnje kapi krvi!"
Srce mi se slamalo. Pomislila sam:
"Što će učiniti nepokrivenoj ženi koja dolazi među njih?"
Stvarno sam mislila da bih mogla biti ubijena,
jer ne razumiju zašto sam tamo. Ali razumjeli su.
Toliko su bili zahvalni. Jako zahvalni.
Rekli su: "Svijet ne zna. Hvala što ste došli.".
Odmah sam zavoljela te ljude
koji toliko jako vjeruju u svog boga i mislim da je to isti Bog...
u kojeg i ja vjerujem. –Samo na drugačiji način.
A kad bi se vratili, potpuno iscrpljeni,
polumrtvi - oni koji su uopće preživjeli - rekli bi:
"Ne mogu dočekati da idem ubijati Ruse."
'Ovo je Radio Afganistan, zove Europu.
Ovo je radio Afganistan, u Kabulu. Slijede vijesti.
43 sanduka municije za tristo 9 mm topove –Egipatski kalašnjikov,
11300 ostalih metaka različitih kalibara, uključujući raketne bacače i mine,
170 različitih vrsta oružja 45 minobacačkih granata,
lake i teške strojnice, pisaći strojevi i fotoaparati -
sve to je zaplijenjeno od proturevolucionarnih razbojnika.
Reci mu da razgovara sa svojom kćeri.
Može li joj dati cvijet? Dajte joj cvijet.
Karen, molim te. –Bolje je ako joj on da cvijet, a ne Karen.
Žao mi je. Možeš li ti to? Reci mu da joj pruži cvijet dok snimam.
Samo mu reci neka spusti...
Da, da, da, u redu.
Moskva, 1981. –U ranim 1980-ima, Sovjetski Savez se raspadao.
Pokušaj stvaranja planiranog socijalističkog društva je propao.
bande pljačkaju tvornice, a nitko više vjeruje sustavu.
Ostarjeli sovjetski vođe su znali da je rusko društvo kolabira,
ali nisu znali što učiniti.
Suočeni s time, Afganistan je za njih postao posljednji, očajnički
pokušaj stvaranja uzorne verzije originalnog komunističkog ideala.
Suočeni sa sve većim pobunama van gradova, Rusi su osvojili Afganistan
a za predsjednika postavili sljedećeg studenta revolucionara.
Zvao se Babrak Karmal i radio je što god su mu naredili.
Uz ruske vojnike je došlo tisuće nastavnika i liječnika,
koji su uspostavili programe i bolnice koje su trebale
promijeniti život afganistanskog naroda.
151... u desnoj ruci, u sjedećem položaju.
Zašto si došao u Afganistan? –Je li to bila obaveza ili si se dobrovoljno javio?
Zašto... sam došao u Afganistan? –OK, sad ću ti reći.
Ja sam liječnik. –Želim pomagati ljudima.
Pacijenti. To je jedini razlog mog dolaska u Afganistan. –Ispravno rečeno?
To je tvoja slobodna volja, nisi poslan ovdje? –Slobodna volja, dobrovoljno.
Afganistanske žene su učili kako da budu neovisne kako bi se oslobodile represije
onoga što su Sovjeti vidjeli kao zaostalu religiju. Znaš, nakon revolucije,
žene u Afganistanu će biti jednake muškarcima, zar ne? –Žene su jednake.
Znate li što mislim? –Jednake u društvu,
u gospodarstvu i svemu ostalom.
No, izvan gradova, mudžahedinski pobunjenici su pojačali napade.
Bili su sve samopouzdaniji i jači.
Sa oružjem koje su im davali Amerikanci i Saudijci,
napadali su ruske konvoje iz zasjede.
Predajte se!
Mudžahedini su prema ruskim zarobljenicima bili nemilosrdni i okrutni.
Uhvatili smo dva Rusa. –Odveli smo ih komandantu.
Rekao nam je da ih kamenujemo do smrti.
Pa smo ih kamenovali do smrti. –Kamenovali u ih? -Da.
koliko je ljudi ovdje kamenovalo Ruse ili afganistanske komuniste do smrti?
Kao odgovor, Rusi su pokrenuli misije bez zarobljavanja,
a često su bombardirali i cijela sela masakrirajući stotine civila.
Rat je postao brutalna borba,
a mudžahedini su koristili jednako brutalne taktike.
Bilo kakva ideja transformacije Afganistana je polako nestajala,
a Rusi su se povukli u gradove.
Druže generale, kakva je vojna situacija u zemlji?
(dio izbrisan od strane sovjetske cenzure)
No i pobunjenici su došli u gradove i početi ubijati ruske civile.
Sakrivali su bombe u svakodnevnim predmetima
koji bi eksplodirali čim bi ih netko dotaknuo.
Sve oko Rusa postalo je zastrašujuće i nestabilno.
Snage koje su sami razuzdali su ih sada opsjedale i time je potkopavale temelje
sovjetskog komunizma.
Jedan od najhrabrijih i najpoštenijih ruskih novinara
u Afganistanu bio je Artjom Borovik.
Napisao je: "Mislili smo da civiliziramo zaostalu zemlju...
pokazujući im im televiziju, moderne avione, škole,
najnovije modele tenkova, knjige, topove dugog dometa,
novine, ekonomsku pomoć, AK-47 (Kalašnjikov).
A u nijednom trenutku nismo zastali i razmislili
o tome kako će Afganistan utjecati na nas,
unatoč stotinama tisuća sovjetskih vojnika, diplomata,
novinara i političkih savjetnika, koji su prošli onuda.
Bačeni su u zemlju u kojoj mito, korupcija,
profiterstvo i droga su uobičajeni kao dugi redovi ispred sovjetskih trgovina.
Takve bolesti mogu biti puno zaraznije i opasnije
od hepatitisa, posebno kada poprime razmjere epidemije."
Nastavi snimati! Nemojte stati!
Postroji se! Ne postroji se!
Probati ćemo u njihovo selo!
Zašto ne ušutiš? –Mi smo tvoji dečki, glupa kučko!
Donijeli smo sa sobom duh mudžahedina!
Borovik je rekao da su Rusi kao astronauti u poznatom sovjetskom SF filmu "Solaris".
Astronauti su pronašli planet, koji je pokriven velikim oceanom
koji ima vlastitu svijest. –Pokušavajući utjecati na ocean,
bombardiraju ga rendgenskim zrakama.
Ne shvaćaju, međutim, da ocean utječe na njih.
U njihove umove projicira njihova sjećanja, ali na tako vividan način
da postanu sumnjičavi prema svemu što misle ili vjeruju.
Afganistan, govorio je Borovik, čini Rusima isto to.
Doveo ih je do nepovjerenja u osnove svega u što vjeruju.
A oni su to nepovjerenje vratili natrag sa sobom, natrag u srce Rusije.
Poručujemo Britancima da nisu talibani oni koji se bore protiv njih.
Ako sumnjate, pogledajte svoju povijest.
Afganistan je zemlja koja se bori protiv vas.
Zato što ste se vratili, Afganistanci su se naljutili.
Poraziti ćemo vas isto tako, kako smo i prije.
Vidiš ove ljude? To su talibani, ali nisu iz inozemstva.
To su mudžahedini, koji će istjerati Britance iz naše zemlje.
Čak i ako svi Afganistanci umru, afganistansko tlo će vas progoniti
i sve vas uništiti...
"Možete li radnička stranka organizirati ovakav skup? –Ne!
Nekad davno, možda, ali sada više ne. –Jer to je stranka prošlosti,
a budućnost je naša.
Veliki rast cijena goriva, uzrokovan Saudijcima
na zapadu je uzrokovao ekonomski i društveni kaos.
Vlada se s time mučila i borila, ali nisu uspjeli.
U 80-ima su na vlast u Velikoj Britaniji i Americi došli desničari
koji su posegli za radikalnim novim načinima da potaknu rast gospodarstava.
U početku se činilo da nove strategije funkcioniraju. –Inflacija je ukroćena
i gospodarstva su se počela stabilizirati.
No bilo je i neočekivanih posljedica. –Kamatne stope su znatno povećane
što je desetkovalo proizvodnju u Velikoj Britaniji i Americi.
Tvornica za tvornicom je zatvarana.
Visokokvalificirani i dobro plaćeni radnici zamijenjeni su slabo plaćenim,
uglavnom u uslužnim djelatnostima, a standard je počeo padati.
Tada su političari našli rješenje. –Ako ne možeš povisiti plaće,
neka banke posuđuju novac ljudima.
Sredinom 80-ih vlade su uklonile ograničenja na bankovne kredite
i val zaduživanja proširio se Britanijom i Amerikom.
lako su im plaće stagnirale, ljudi su imali osjećaj da su bogatiji,
sa dovoljno novca za kupnju stvari kako bi gospodarstvo funkcioniralo.
Time se moć upravljanja društvom još više udaljila od države
prema financijskom sektoru.
Postojala je grana industrije u Velikoj Britaniji
koja je preživjela, pa čak i rasla.
Bila je to vojna industrija sa velikim ugovorima sa Saudijcima.
No, umjesto da osnaži moć političara, ona ih je zbog korupcije dodatno oslabljivala.
Kraljevski vlak je kasnio 20 minuta pri dolasku u stanicu Victoria.
Došlo je do odgode jer je na trasi uočena sumnjiva kutija
koja se nakon pregleda pokazala bezopasnom.
Kad je kralj konačno sišao s vlaka, dočekan je na kraljevski način.
U 70-ima, britanska industrija oružja ugovarala je sve više
i više ugovora sa Saudijcima, koji su postali najvažniji dio nove industrije,
kojom se upravljalo iz same britanske vlade.
Sada smo u Ministarstvu obrane u Whitehallu.
Iza onih vrata je prostorija koju je imalo prilike vidjeti
vrlo malo ljudi osim arapskih šeikova ili
drugih potencijalnih stranih kupaca.
Ovuda, molim vas. –To je to - stalna izložba vojne opreme,
supermarket organizacije koja će ove godine prodati
britanske vojne opreme u vrijednosti od skoro 600 milijuna funti stranim vladama.
Iz tjedna u tjedan, u tajnosti, ovdje dolaze
strani kupci kako bi kupili sve od vođenih raketa
ili zrakoplova do vojničkih čizmi. –Imaju veliki izbor.
U ovom poslu je stotine britanskih proizvođača.
Luksuzne brošure prevedene na sve svjetske jezike, uključujući, naravno, arapski.
Unaokolo su modeli koji prikazuju rad vojne opreme.
Veliki projektili, mali projektili - evo prijenosne rakete zemlja-zrak, kojom
jedan vojnik sam može oboriti zrakoplov ispaljujući je s ramena.
Evo još projektila na primjer "Tigercat",
jednostavan za korištenje, ubojit uz nisku cijenu.
Zrakoplovi su danas vrlo skupi, pa ne želite da kupe samo jedan...
Do 80ih godina, saudijske velike narudžbe postale su ključne za britansku ekonomiju.
Dok se mnogo britanskih tvornica zatvaralo, vojna je industrija rasla...
... zemlja - zrak. –Ne, ne, ne, ja sam premijer,
Moram vidjeti kako dobro prodavačice obavljaju svoj posao.
1985. Margaret Thatcher najavila je posao s oružjem
koji je trebao biti najveći u povijesti.
Izvanredan posao s oružjem kojim su bili impresionirani
vodeći svjetski vojni stručnjaci.
Danas se saznalo da su Britanija i Saudijska Arabija potpisali
ono što izgleda kao jedan od najvećih ugovora o oružju.
Ugovor značiti da će Saudijci dobiti više ratnih aviona,
školskih aviona, detektore mina, dvije nove zrakoplovne baze
uz dodatnu obuku i podršku.
To znači da je Velika Britanija sustigla, ako ne i prestigla
SAD kao najveći vojni dobavljač Saudijske Arabije.
Ugovor nazvan Al-Yamamah je predstavljen javnosti kao pobjeda
britanske domišljatosti i znanja.
No od početka je bilo optužbi, da je osiguran samo radi
masovnih podmićivanja ključnih članova saudijske vlasti.
British Aerospace priznao je da je bilo isplata,
ali su inzistirali da to nije bilo podmićivanje.
Kasnije, 1990., postalo je jasno da je sva vojna trgovina sa Saudijskom Arabijom
bila čista farsa.
Saddam Hussein napao je Kuvajt a čelnici Saudijske Arabije su shvatili
da unatoč svoj vojnoj opremi, avionima, projektilima,
bombama i radarskim sustavima,
koje njihova zemlja nije bila u stanju iskoristiti kako treba
za obranu od Saddama Husseina. –Pa su se okrenuli SAD-u i njihovoj vojsci za pomoć.
na moju naredbu, dijelovi 82. zračne divizije
zajedno s ključnim jedinicama ratnog zrakoplovstva SAD-a
stižu danas i zauzimaju obrambene položaje u Saudijskoj Arabiji.
Na sebe sam preuzeo obvezu pomoći saudijskoj vladi
u zaštiti svoje domovine. –Osama bin Laden se vratio iz Afganistana
i susreo sa saudijskim ministrom obrane i molio ga
da ne dopusti Amerikancima dolazak.
Ponudio je da će umjesto Amerikanaca dovesti
mudžahedine iz Afganistana da brane Saudijsku Arabiju.
Ali ministar obrane ga je odbio.
A u slijedećih nekoliko tjedana, pola milijuna američkih vojnika
stiglo je u Saudijsku Arabiju. –Bin Laden je to vidio kao zapadnjačko preuzimanje
samog srca islama.
Molim kamermana da pokaže što se događa, ako je moguće.
Prikaži ulicu, ako ne možeš više.
Bin Laden je odlučio da je Amerika pravi neprijatelj,
iako su mu bili saveznici u Afganistanu.
Prikaži nebo, ako možeš.
Maiwand, Afganistan 2007.
Vojne jedinice putuju preko poprišta davne bitke
Ovdje su 1880. pripadnici plemena Alizai iz sjevernog Helmanda ubili skoro tisuću britanskih vojnika.
Čekaj, kakav je to čudan zvuk?
Kakvi su ovo trikovi?
Ti, gore, kakav je to zvuk? Možete li vidjeti što se događa?
Da, sjeli su da večeraju. –Večera? Zar su poludjeli?
Ti ljudi me ponekad stvarno ljute! –Dođu tu u svojim uštirkanim uniformama,
arogantnih lica i svojim prljavim grandioznim zastavama.
Ponašaju se kao da je sve njihovo! -Tako je. –Ne zadugo. Napadnite!
Kada završim s njima, njihova ponosna lica će im se objestiti do pupka.
Ubiti ću svinje! Paljba!
Baza Sangin, lipanj 2006.
Do vraga!
O Bože, jebena meta... -Točno!
odjel za Talibanske zatvorenike, zatvor Pul-e-Charkhi, Kabul
Ne poričem da sam Mula, ja sa Mula u džamiji. –Ali ne s talibanima. -Tako je.
Uhapsili su me i doveli ovdje... –Rekao je... rekao je da su ga tukli?
Tukli i mučili ga s električnim udarima. –Potpisao je lažno priznanje?
Kaže da su ga prisilili potpisati priznanje? –Ne, nije to rekao.
Da, prisilili su me, tukli me i označili
kao Talibana. –Zna li on... ima li ovdje mnogo talibana?
Kao što sam ti već rekao, 90% ljudi ovdje
označeni su kao "talibani", ali u stvari nisu talibani.
Uhapsili su ih i doveli ovdje.
Kabul, 1995. –Kada su Rusi napustili Afganistan,
različite mudžahedinske grupe su se okrenule jedni protiv
drugih i počeli nasilnu borbu za vlast.
Kabul je potpuno uništen, kada su različite grupe
ispaljivale tisuće granata na centar grada. –Kabul je postao pakao.
Isuse Kriste.
Mudžahedinski vođe su se promijenili.
Postali su brutalni vojne vođe, što je rastrgalo zemlju.
Amerikanci su prestali slati novac i oružje,
pa su se, kako bi se financirali, vođe počeli baviti sa heroinom
i izvoziti sve više opijuma na zapad.
Makova polja u Helmandu, postala su centar multimilijunskog dolarskog biznisa
a polja su se natapala branama i kanalima
koje je 40 godina ranije izgradila američka vlada.
Iz ovog kaosa su se izrasle dvije ekstremne i nasilne reakcije.
Obje okrutno pojednostavljuju stanje u svijetu
i obje, iako potpuno kontradiktorne, su imale korijene u Vehabizmu
netolerantnom fundamentalizmu poteklom iz Saudijske Arabije. –Prvo su bili talibani.
Počeli su kao grupa studenata u vjerskim školama u Pakistanu
Koje su pod nazivom "Madrase", školovale mnogo afganistanske djece.
Oni su postali srž revolucije, koji se brzo širile kroz Afganistan.
Halo. –Šaljem ti par drugova.
Mlade talibane. –Čuvajte ih.
Važno je da položite ispite. –Uzeti ćemo knjige
i učiti u kad god nađemo slobodnog vremena. –Morate učiti!
Učiti ćemo i vratiti se položiti ispite.
lako su bile u Pakistanu, većina madrasa je nastala
u prethodnih dvadeset godina s novcem iz Saudijske Arabije.
Oni su bile dio velikog truda od strane saudijskog kralja Faisala,
kako bi se islamski fundamentalizam proširio svijetom.
A ideje koje su se učile u madrasama bile su bliske saudijskom vahabizmu.
Kada su talibani osvojili Kabul, u predsjedničkoj su palači
uništili sve slike živih bića, čak su uklonili i lica sa kamenih kipova lavova.
Društvo koje su talibani gradili temeljilo se na izmišljotini iz
prošlosti - njihovo viđenje kakvo je islamsko društvo
bilo u 7. stoljeću. –Sve modernizacija je uklonjena.
Žene se više nisu smjele školovati, a sva glazba i filmovi su bili zabranjeni.
Čak su i leševi mrtvih komunista iskopani i spaljeni, kako bi se očistila zemlja.
Druga reakcija je došla od Osame bin Ladena. –Bin Laden se vratio u Afganistan
odlučan da povede islamsku revoluciju.
No, njegove ideje su bile vrlo različite od talibanskih.
Islamski principe htio je iskoristiti na novi način,
da Islam postane revolucionarna sila u suvremenom svijetu,
da ide prema naprijed, a ne unazad.
Problem je bio što se za te ideje javnost nije zainteresirala,
ne samo u Afganistanu, nego i u većini islamskog svijeta.
Bin Laden je krivio Ameriku za neuspjeh njegove revolucije
Vidio je kako je američki novac korumpirao Saudijsku Arabiju.
I vjerovao je da Amerika kvari umove svih muslimana u svijetu
i sprečava ih da ustanu i oslobode se.
Bin Ladenove islamističke ideje su počele mutirati i miješale su se sa netolerantnim
i anti-modernim bijesom vehabizma.
Iz toga je nastao taman i apokaliptični Džihadizam,
po kojem je jedini način za pokretanje revolucije
bio izravni napad na "udaljenog neprijatelja."
Dramatičan šok bi nekako oslobodio mase,
a sve rasprave o tome kakvo bi društvo nastalo su nestale,
a zamijenile su ih snažne vizije nadolazeće bitke između dobra i zla.
Na kraju dvadesetog stoljeća
Suočeni sa složenim i kaotičnim svijetom
Političari su se povukli u jednostavne
priče o ispravnom i pogrešnom, moralne basne dobrog protiv zla.
Političari u Americi i Britaniji su se odrekli još većeg dijela
svoje kontrole u korist banaka
Financijski tehnokrati obećali su da mogu kontrolirati nove kompleksnosti
No političari su još uvijek htjeli promijeniti svijet
pa su napravili isto što i predsjednik Reagan -
bezobzirno pojednostavili kompleksne borbe u svijetu
u jednostavne priče o borbi dobrog protiv zla
Kosovo, 1999.
i intervenirali su kako bi zaštitili nevine žrtve
Osama bin Laden je poslao džihadiste, da napadnu "udaljenog neprijatelja",
Većina su bili Saudijci, koji su lako dobili američke vize
zbog posebnog odnosa između Amerike i Saudijske Arabije
Pad Kabula, 13. studenog 2001.
(snimili Talibani u bijegu)
Probili su našu liniju. –O, moj Bože.
Je li ti puška puna?
Američke i koalicijske snage su napale Afganistan
ne samo da bi pronašli krivce za napade u Americi
nego i da transformiraju Afganistan u modernu demokraciju.
To je bio veliki plan iza kojeg je stajala jednostavna logika:
Kada bi se nevini Afganistanci oslobodili zlih sila koje ih teroriziraju,
postali bi slobodni pojedinci.
A iz toga bi, kao i na Zapadu, prirodno izrasla demokracija.
Deseci tisuća Amerikanaca i Europljana su prošli kroz
Afganistan u sljedećih deset godina: –Vojnici, diplomati, stručnjaci,
politički savjetnici i novinari. –Svi su pokušavali izgraditi novu društvo.
Ali samo manjem dijelu njih je palo na pamet da bi se ono
što se dogodilo Rusima prije 20 godina moglo dogoditi i njima.
To nam je, na čudan način, otkrilo prazninu i licemjerstvo
mnogih naših uvjerenja. –I vraćali smo se od tamo progonjeni duhovima mudžahedina
svjesni da duboko ispod ne vjerujemo u ništa.
Nakon šoka zbog napada 11. rujna 2001.
strahovalo se od mogućeg kolapsa američkog gospodarstva.
Političari su, po savjetu ekonomskih stručnjaka,
srezali kamatne stope gotovo na nulu.
To je omogućilo da jeftin novac preplavi sustav kako bi se izbjegla katastrofa.
Banke su posuđivale novac bilo kome i svakome.
Političari su htjeli da financijski sustav stabilizira zemlju.
U isto vrijeme, tisuće stručnjaka i savjetnika su preplavili Afganistan.
Njihov cilj je bio pretvoriti zemlju u modernu demokraciju.
Ova optimistična vizija budućeg Afganistana
je slavljena na stadionu u Kabulu. –Istom onom stadionu gdje su Rusi slavili
svoj novi model za Afganistan, prije 20 godina.
Prošle godine smo mislili da nećemo moći živjeti, da umiremo.
Ali sada... sada mislimo da smo ponovno živi i oduševljeni smo.
Amerika nam je također puno pomogla, i jako to cijenimo. Hvala puno.
Mislim da je sada sve normalno. –Muškarac i žena mogu raditi na istom mjestu,
a među njima nema razlike. –Mislim da će svakim danom sve biti sve bolje.
Ovo je naša škola... -Ovo je tvoja ploča. –Da. -OK.
U stvari, mogu li samo... Halo? Halo?
Različite grupe su došle u Kabul kako bi pomogle u projektu.
Izgledalo je onako kako su oni na vlasti u Americi i Velikoj Britaniji
vjerovali da treba izgledati kako bi demokracija funkcionirala.
Osim edukacije o tome kako treba organizirati izbore
i konferencija o načinima zaustavljanje trgovine drogom,
mladi su afganistanski studenti mogli naučiti i kako
stvarati konceptualnu umjetnost.
Ovo se često, po nekim aspektima, naziva prvim konceptualnim umjetničkim djelom.
Zna li netko što je ovo?
Ne očekujem da žene znaju.
Pisoari. -Upravo tako. –Umjetnik po imenu Marcel Duchamp,
vrlo važan u zapadnoj umjetnosti,
je napravio ovaj pisoar u umjetničkoj galeriji prije oko 100 godina.
Bila je to prava revolucija. –Jeste li spremni vidjeti kako se koristi?
U pozadini svega bilo je uvjerenje da se vodi bitka
koja će stvoriti kvalitetno društvo,
ono koje će biti dovoljno jako da se suprostavi zlim,
anti-demokratskim snagama koja su preplavila Afganistan.
No tada je sve postalo zbunjujuće.
Amerikanci su otkrili da je vrlo teško znati tko je dobar, a tko loš.
za vrijeme američke invazije, pomagali su im Afganistanci
koji su se već borili protiv talibana.
Amerikanci su pretpostaviti da će takvi pomoći u izgradnji nove demokracije
i mnoge od njih su postavili na rukovodeće pozicije.
No pokazalo se da su mnogi od njih u stvari
korumpirani i nasilni vojni čelnici, koje su talibani svrgnuli
i koristili su svoje nove ovlasti kako bi ponovno terorizirali zemlju.
Gul Agha Sherzai postavljen za guvernera Kandahara.
A navodno je zarađivao milijun dolara tjedno od trgovine opijumom,
dok je u isto vrijeme crpio milijune od SAD-a kroz precijenjene ugovore.
Kad je predsjednik Karzai uvjeren da se riješi Sherzaja,
samo ga je postavio za guvernera druge pokrajine. –Ali on nije bio jedini.
U velikom dijelu Afganistana vojni čelnici su se vratili na vlast.
Ali ovaj put je bilo još gore.
Veliki priliv američkog novca omogućio im je širenje mreže
mita i korupcije u svaki kutak afganistanskog društva.
Nitko nas ne pita o našim problemima. Dolazim ovdje cijeli mjesec svaki dan.
Odbijaju prihvatiti moje dokumente i stalno traže novac.
U uredima svi žele novac od nas. Nitko nam ne govori istinu.
U ovoj zemlji nema pravde.
U nijednom uredu ne mrdnu prstom ako prvo ne uzmu novac od vas.
Baš su okrutni. Rade što im se prohtije.
Rekli su mi da ako platim 18.000 $, pustit će me iz zatvora.
Prije su tražili u lokalnoj valuti, ali sada žele sve u dolarima.
Nemaju svi ljudi dolare. –Novac nije korumpirao samo pojedince.
podrivao je cijelu strukturu društva, a posebno policiju.
Umjesto da provodi zakone, policija se pretvorila u nasilne militantne grupe
koje su radile za vojne zapovjednike.
Oni su organizirali veliku ekspanziju trgovine drogom,
I terorizirali su lokalno stanovništvo.
Obični Afganistanci počeli su mrziti policiju i gledali su ih kao neprijatelje.
Centralni sud u Kabulu, video dokaz, 2004.
Ni Amerikanci nisu bili dobri kako se činilo.
Jack Idema je predstavljen kao heroj, surađivao je s američkim
specijalnim jedinicama u lovu na Bin Ladena.
Stigao je u Kabul tri godine prije i postao legenda.
CBS televizija je snimila jednosatni dokumentarac
o strahotama koje je Idema otkrio u planinama.
Prikazali su video koji je on navodno pronašao u centru za obuku Al-Qaede.
A onda je Idema uhićen. –Amerikanci su tvrdili da je prevarant,
Da nije imao nikakve veze s njima i da je prevario CBS. –Tvrdili su da ima tamnicu
skrivenu ispod svoje kuće u Kabulu gdje su mučeni nevini Afganistanci.
Reci mu da sam umoran od laži. Gdje mu je selo?
Za tri minute... biti će mrtav.
Idemi se sudilo u Kabulu.
On je inzistirao na tome da je surađivao sa vrhom –Američke vojske i vlade.
Ja znam što nije u redu s vama... –Za koga radite?
Ovaj, radili smo za anti-terorističke jedinice SAD-a
i sa Pentagonom i sa nekim drugim saveznim agencijama.
Dakle, radili ste uz znanje SAD-a... ... i američke vlade?
Bili u kontaktu s Pentagonom, ponekad i pet puta dnevno,
na najvišoj razini, svaki dan.
Kako se osjećate sada kada su vas Amerikanci ostavili na cjedilu? –Sjebano.
Ne može koristiti takav izraz. –E pa to je odgovarajući izraz.
Ova vlada i naša vlada... znali su svaku stvar koju smo radili.
Jack Idema je osuđen i poslan u zatvor. –A onda se dodatno zakompliciralo.
jer su se pojavile informacije da je američka vojska
radila isto što i Jack Idema.
Imali su poseban centar za mučenje u starom sovjetskom hangaru
u zračnoj bazi Bagram. obični Afganistanci su tamo vezani lisicama za strop
i podvrgavani svim mogućim nasilnim zlostavljanjima.
A oni su otišli i dalje nego Jack Idema.
Izvješća kaže da su dvije žrtve mučili do smrti.
To je, naravno, bilo vrlo uznemirujuće.
Ljudi su bili jako ljuti i vjerujem da je važno razumjeti
da kad se pojavila takva umjetnost, to je dijelom bilo politički.
Bila je to borba protiv sustava: 'Umjetnost je ono što ja mislim da jest."
Jako smo zabrinuti radi žrtava kazetnih bombi.
To je u redu... –OK, ova muha će...? -Ona muha. –Čujete ju? -Čujete, zar ne?
Odletjet će. –Sletjeti će. -Odletjet će. Odjebi.
Samo buba.
To je intervju o žrtvama. –Ovo će biti još jedna žrtva.
Isuse...
Proslava Kraljičinog rođendana
Sve u svemu, mislim da je ovo vrlo važan događaj svima
tim više što smo u inozemstvu i ne možemo slaviti kod kuće.
Pa smo jako zadovoljni što možemo dati svoj mali doprinos Kraljičinoj proslavi.
A čemu ovaj vatreni svjetionik ovdje u Kabulu? –Nemam pojma.
Do 2006. godine, Britanci i Amerikanci su shvatili da je njihov projekt
uvođenja demokracije u Afganistan propadao,
a veliki dijelovi zemlje su tonuli u anarhiju.
U Helmandu, na jugu Afganistana, oružane skupine su ojačale
i bilo je sve više borbi. –Koalicija je bila uvjerena da je to povratak talibana,
pa su poslani britanski vojnici da uvedu red
i kako bi se zaštitila regionalna vlade.
No kada su britanski zapovjednici tražili od Ministarstva obrane
informacije o tome što se događa u Helmandu, nije bilo odgovora.
Na Helmand više nisu bili usmjereni niti sateliti. –Sve je preusmjereno na Irak.
Jedino što su znali je da su poslani na područje
istog plemena koje je nadmoćno porazilo Britance
prije 125 godina, u bitci kod Maiwand-a.
Britanski zapovjednik sazvao je sastanak s lokalnim starješinama.
U mjestu izgrađenom od strane američkih inženjera
prije 50 godina, kada su gradili branu na rijeci Helmand.
Sva tri dijela: sigurnosne službe uprava i razvoj,
rade zajedno kao Britanci.
Znam da ste svjedočili mnogim strancima u svojoj zemlji.
Zapovjednik je uvjerio starješine –Da su Britanci stigli kako bi porazili talibane
i podržavali regionalnu vladu. ... moji preci su bili ovdje prije mene.
U prostoriji pored, njegovi oficiri pripremaju
zabavu za starješine, prikaz dokumentarne serije
David Attenborough-a, "Plavi planet"
Ali starješine su bili uvjereni da su Britanci krivo shvatili problem.
Pravi neprijatelj nisu bili talibani
već korumpirana i okrutna vlada koju je predsjednik Karzai
postavio u Helmandu i nije ju mislio promijeniti.
Reci predsjedniku Karzaiju, ako dovede novu upravu,
sigurnosna situacija se neće promijeniti.
Ako ste ovdje slijedećih 100 godina, neće biti bolje. –Samo ako dovede dobru vladu,
dobre ljude na vlast, onda imamo nadu da će se sigurnosna situacija promijeniti.
Starješine su otišli, a nisu pogledali Plavi planet.
Prije nego što su stigli u Helmand,
Britanci su prisilili Karzaija da se riješi guvernera pokrajine.
No, nisu bili svjesni da je iza sebe ostavio potpuno korumpiranu zajednicu.
Ništa nije bilo onako kakvim se činilo.
Kada su Britanci obilazili gradove, kao npr. Sangin,
podržavali su lokalnu policiju.
Ali policija je u stvari bila privatna vojska otpuštenog guvernera.
Za mještane je to značilo da zapadnjaci podupiru njihove tlačitelje.
Pa su počeli napadati Britance. Ulazi unutra!
Sranje. –To je bilo blizu, za nas. –Da, tako je. –Pa prijatelju, doći do rovova.
Sranje. -Sranje. –Pucaju baš na nas. -Ostanite unutra, momci.
Pucali smo na njih? -Vraga. Oni su na nas.
Britanci su mislili da su to sigurno talibani
Pa su im odgovorili bombardiranjem.
Dovraga.
Snimio si to? -Jesam.
Sranje!
To je devastiralo središta gradova,
zbog čega se još više ljudi pridružilo napadima.
Uočivši ovo stanje kao priliku, pravi talibani,
koji su pobjegli i bili smješteni u Pakistanu,
počeli su se vraćati natrag i napadati Britance.
U isto vrijeme, korumpirane milicije koje su radile za lokalnu upravu
također se okrenuli protiv Britanaca.
Suočeni s tim kaosom, Britanci su se i dalje
držali svoje jednostavne priče o dobru i zlu. –Oni - zapadne sile - bili su Dobri.
A svi ostali koji su ih napadali bili su talibani i bili su Zli.
A takvo pojednostavljenje je imalo strašne posljedice.
Ako ste bili afganistanac i htjeli se riješiti rivala,
samo ste trebali otići Britancima i reći im da je on taliban
i britanci bi ga poslušno eliminirali.
Jebote! -Jebeno!
Britance su iskorištavali.
Grozna je istina bila da britanska prisutnost nije sprečavala rat.
Nego potpuno suprotno. –Rat je eskalirao van svake kontrole.
A žrtve - afganistanske i britanske - su se gomilale.
Sve je bila manipulacija. –Znali su koje je naše viđenja sukoba.
I prezentirali su nam svoje lokalne, plemenske sukobe,
koje su vodili 35 godina. –Sve su nam prezentirali kako je njima odgovaralo.
Došli su i rekli: "Oni ljudi tamo su talibani".
A mi smo rekli: "U redu." I otišli riješiti stvar.
A u stvarnosti smo se rješavali njihovih bivših neprijatelja.
Stvarajući sebi sve više neprijatelja.
I završili u situaciji gdje je bilo sve gore, gdje su svi manipulirali sa nama,
a mi smo se na kraju borili protiv svih.
A svi koji su se borili protiv nas su automatski postali talibani.
Da li je netko taliban ili ne, odlučivalo se na temelju toga
da li puca na nas ili ne.
Nakon 2001., dok smo mi još vidjeli sukob kao dobro / loše,
Crno / bijelo, Vlada / talibani, oni su ga vidjeli kao promjenjivi mozaik
u kojem se razne grupe i vođe bore za vlast.
A pošto je glavna valuta u Helmandu opijum, sukob se uglavnom vrtio oko toga.
Kažete da ono za što smo mislili da su talibani,
je u stvari bila "alergijska reakcija" na našu ulogu u kompleksnom građanskom ratu?
Tako je.
Pogoršali smo stvari? -Da.
Gdje je to bilo? -Sa lijeve strane. –Do vraga!
Tada su se Britanci i Amerikanci morali suočiti s činjenicom
da možda nisu tako dobri i nevini kao što su mislili.
2009. su održani predsjednički izbori. –Hamid Karzai se kandidirao podržan
od najmoćnijih vojnih vođa.
A uslijedile su optužbe da su vojni vođe namjestili izbore.
Postoje snimke koja navodno prikazuju
pristaše vojnih vođa koji pune glasačke kutije
sa stotinama lažnih glasačkih listića.
Koalicija je htjela ponoviti izbore, ali glavni protivnik Karzai-a je to odbio,
rekavši da bi novi izbori bili još više namješteni.
Pa Britanci i Amerikanci nisu imali drugog izbora
nego da se odreknu svog velikog sna o pravoj demokraciji u Afganistanu.
Popustili su i dozvolili da Karzai ponovno postane predsjednik.
Još uvijek mu ne vjerujem. –Stvari izgledaju vrlo loše. Što nam je činiti?
"Činiti", kapetane? Mi smo Britanci, ne činimo ništa.
Dok ne bude prekasno. -Upravo tako.
To je prva razumna stvar koju si rekao danas.
Hvala, gospodine. -Ne, gospodo, kao i uvijek
mi ćemo nastaviti kao da se ništa neće dogoditi. –Ovo jutro...
Federalne rezerve su, uz podršku Ministarstva financija,
poduzele dodatne mjere radi ublažavanja poremećaja financijskih tržišta.
Današnji događaji se odvijaju brzo.
Upravitelj Federalnih rezervi i glavni tajnik Ministarstva financija
imaju sve pod kontrolom i poduzimaju odgovarajuće mjere
za stabilnost naših tržišta.
Dok je njihov jednostavni plan u Afganistanu propadao,
političari su se morali nositi i sa krizom kod kuće.
Bankama su dali moć jer su im bankari i financijski tehnokrati obećali
da mogu zadržati stabilnu ekonomiju.
Ali u 2008. godini, cijeli kompliciran sustav kredita i zajmova,
koji su banke stvorile, je propao,
i zavladala je panika, kada su financijske institucije bile suočene sa stečajem.
Političari u Americi i Britaniji su uskočili i spasili banke.
A nakon toga su počeli otkrivati da je većina glavnih
financijskih institucija također prožeta korupcijom.
Ali, za razliku od predsjednika Roosevelta 1930., nisu pokušali promijeniti sustav.
Umjesto toga, samo su zakrpali rupe
pumpajući u banke milijarde funti i dolara,
u nadi da će se sav taj novac proširiti cijelim gospodarstvom.
Nisu imali bolju ideju.
Suočeni s katastrofom u Afganistanu političari su ondje učinili isto.
Amerikanci su znali da ideja demokracije propada.
Iz očaja su u afganistansku ekonomiju uložili još više novca.
Ideja je bila da će to stvoriti jednostavniji,
ekonomski oblik demokracije, i da će slobodno tržište osloboditi i ljude.
Postati će uzorni potrošači koji slijede svoje racionalne, sebične interese,
baš kao i na zapadu. –Može se reći da je to upalilo.
Mnogi od onih koji su imali kontrolu nad novcem
ponašali su se racionalno i sebično. –Jednostavno su ukrali novac,
prokrijumčarili ga kroz zračnu luku u Kabulu
i kupili luksuzne nekretnine u Dubaiju.
Procjenjuje se da je u tom periodu iz Afganistana na ovaj način
svaki dan izvučeno 10 milijuna dolara.
Skandal je mnogim Afganistancima potvrdio
da SAD nisu donijeli demokraciju i slobodno tržište u njihovu zemlju,
nego korumpiran, "pajdaški" kapitalizam, koji je preuzeo
cijeli Afganistan i njegovu vladu.
A to je ista optužba koja je vrijedila i za političare kod kuće,
u Americi i Britaniji.
Krajem 2014. –Britanski vojnici su napustili Afganistan.
Sve vojne baze su uklonjene, kao da ih nikada nije ni bilo.
Čak su i ratne spomenike preselili u Staffordshire.
Međutim, oni nisu bili jedini borci koji su napustili Afganistan.
Abu Musab al-Zarqawi stigao je u Afganistan
kako bi se u 80-ima borio protiv Sovjeta.
A poslije je ostao kako bi radio s Osama bin Ladenom.
Godine 2003. otišao je u Irak
kako bi osnovao džihadističku skupinu, tzv. Iračka al-Qaida,
za borbu protiv američke invazije.
Allah je velik!
Uz Božju pomoć ćemo Amerikance u Iraku pobijediti njihovim oružjem.
Allah je velik! –Al Zarqawi je bio pod snažnim utjecajem bin Ladenovih ideja,
ali je otišao s njima korak dalje.
On i njegova skupina ubijali su svakoga za koga su odlučili
da ne vjeruje njihovim fundamentalističkim idejama i stoga zaslužuje umrijeti.
Čak su i originalni osnivači al-Qaede bili šokirani
i poslali su mu pismo sa pozivom da se zaustavi ubijanje civila.
Al-Zarqawi ih je ignorirao.
Bio je uvjeren da se otpor u Iraku može iskoristiti
za širenje islamske revolucije u arapskom svijetu.
Uz Božju ću pomoć u roku od tri mjeseca
zavladati islamskim svijetom. –Prije nego što je uspio,
Amerikanci su ga pronašli i bombardirali.
Ali to nije spriječilo širenje njegovih ideja.
Unatoč smrti al-Zarqarwija, njegova je organizacija preživjela
i počela mutirati u nešto još okrutnije i ambicioznije.
No, postala je opsjednuta i duhovima iz prošlosti.
Ponovno se pojavila krvoločna i netolerantna vizija vehabizma,
koja je preživjela od 1920-ih.
Proširila se iz Afganistana 1980-ih i 1990-ih
gdje se pomiješala sa modernim islamističkim idejama.
Suočena s nihilističkim strahotama u Iraku nakon invazije,
nestala je svaka ideja o stvaranju revolucionarne nove budućnosti,
a umjesto njih je konzervativan, zastarjeli vehabizam
postao dominantan utjecaj sa ciljem povlačenja u imaginarnu prošlost.
2013. je formirana Islamska Država Iraka i Levanta,
na zapadu poznatija kao ISIL. –Sa ciljem uspostave kalifata
širom islamskog svijeta. lako koristi suvremene tehnike modernih medija,
u srži je to ista, nasilna vizija beduina
koji su 1920-ih osnovali Kraljevinu Saudijsku Arabiju.
Tada je Kralj Saudijske Arabije odlučio da ih je potrebno uništiti,
jer su htjeli osvojiti cijeli islamski svijet.
Strijeljao ih je na pustinjskom pijesku arapskog poluotoka.
A danas Saudijci, zajedno s Britancima i Amerikancima pokušavaju isto -
poubijati džihadiste i njihove ideje na pješčanim dinama sjevernog Iraka i Sirije.
To je neizvjestan rat. –Zapadni političari moraju prihvatiti da jednostavna podjela
na dobro i zlo ne postoji. –Bombardirajući ISIL pomažu zlom Predsjedniku Assadu
da ostane na vlasti.
A odgovorni ni ne znaju, koliku opasnost predstavlja ISIL.
Je li to tamna, egzistencijalna prijetnja? –Ili je to zapravo samo paravan
u složenoj borbi za vlast u Iraku. –Jednostavno ne znamo.
Na kraju sovjetskog SF filma Solaris –Astronaut se vraća kući.
Sve izgleda stvarno i normalno. –No, on više ne vjeruje ničemu.
lako smo se vratili iz Afganistana,
čini se da su naši vođe također izgubili vjeru u bilo što.
A njihove jednostavne priče koje su nam pričali više nemaju smisla.
Iskustvo Afganistana
nam je omogućilo da shvatimo da postoji nešto više tamo negdje,
ali mi nemamo način na koji bi to mogli vidjeti.
Sada trebamo novu priču. –Priču kojoj možemo vjerovati.
Hvala Philu Goodwinu, koji je napravio hrpu snimaka i prikupio puno drugih.
Preuzeto sa www.titlovi.com